Aiemmin:
Tämä oli Fillory. Taikuuden maa.
Chatwineja jahtaa eräs aikanoita, Valvojatar.
Hän jättää kelloja puihin.
Täällä Fillory syntyi. Plover kertoi tarinoita Janelle ja Martinille.
-Näin siellä jotain. -Poikaparka.
Hän yritti saada napin Filloryyn paetakseen tätä hirviötä.
Elämme maailmassa, joka on vain yksi monista.
Näkemäsi Peto tuli sellaisesta paikasta.
Miten Jane liittyy Petoon?
Edelleen sama päättäväinen pikku Jane Chatwin.
Ember antoi kyvyn manipuloida aikaa.
Jane loi sen avulla aikaluupin.
-Hävittyään hän käynnisti sen alusta. -Mikä on tällä kertaa muuttunut?
-Olinko Brakebillsissa? -Sinun piti olla.
Uskon nyt vahvasti, että se oli kohtalo.
Me kutsuimme jumalatarta. Hän kosketti meitä ja täytti toiveemme.
Yhdellä kerralla me emme kuolleet, kun menimme Filloryyn.
Menen Filloryyn yhdellä ehdolla.
Me pelastamme sen tytön vankityrmässä.
-Tarvitsemme taistelumagiaa. -Sen pitää olla täysin puhdasta.
Pullotamme tunteemme, sananmukaisesti.
Pistetäänkö kunnon rähinä päälle?
-Makasit kahden muun kanssa. -Olin sekaisin ja tein virheen.
En voi jättää heitä yksin.
-Haluatko minut Filloryyn kanssasi? -Kyllä.
Olemme suunnitelleet tätä siitä asti, kun olimme 9-vuotiaita.
Fillory & Further, seitsemäs kirja.
Keksin komean nimen myöhemmin.
Kirjoittanut Quentin Coldwater.
Esipuhe. Voihan hitto, kaverit, Fillory.
Tiedän, että se alkoi avaruudessa kelluvana maagisena energiapallona-
-joka loi jumalat Ember ja Umber-
-ja tämän uskomattoman paikan, Filloryn.
Tiesin jopa, että se oli todellinen.
En kuitenkaan tiennyt sitä, että eräänä päivänä-
-menisin oikeasti sinne ja etsisin näitä jumalia.
Ember? Meillä on asiaa.
Q, ole hieman vakuuttavampi.
Ember!
Hyvä on. Miten Martin kutsui häntä?
Kirjassa sitä kuvaillaan... "Martinin veri lauloi jumalille."
Vai niin.
-Q, entä jos se oli kirjaimellista? -Sitä kannattaa yrittää.
Hemmetti.
-Oletko kunnossa? -En, puukotin juuri omaa kättäni.
Odotimme jotain ihmeellistä. Ja se olikin ihmeellistä.
Mutta taas sitä paskamaisempaa lajia.
Täällä haisee ulkokäymälältä.
Jestas, katso kaikkea tätä rojua.
Joku on oleillut täällä jonkin aikaa.
Tapana on kumartaa, Maan lapset.
Toitteko minulle pieniä kakkuja?
Olette hämmentyneitä, joten kelaan nyt alkuun, vaikka en pidäkään siitä.
Olen pahoillani. Tehdään se.
Ensimmäinen luku: Noidan ja typeryksen matka.
Voihan hitto!
Matkamme Emberiin alkoi, kun matkasimme ajassa vuoteen 1942-
-ja seurasimme Jane Chatwinia portaalin kautta Filloryyn.
Nyt hän tulee.
Ajattelimme, että perillä pääsisimme takaisin nykyaikaan ystävieni luokse-
-koska Fillory on sellainen. Aina on keino.
Tuossa on Jane, ja tuossa me.
Ja joku arvoituksellinen hahmo seuraa meitä, kun menemme läpi.
Filloryssa seisominen oli elämäni mahtavin hetki.
Eikä vain siksi, että sen ilma on terästetty oopiumilla-
-mikä on aika epäreilu temppu saada joku ihastumaan paikkaan.
Oli miten oli, me rakastimme sitä.
Jos tunnette ne kirjat, tunnistatte varmasti tämän kohtauksen?
Jane putoaa ansaan, ja taikurit pelastavat hänet. Uutta on se-
-että minä olen siinä kohtauksessa, ämmät.
Kovaa kamppailua, mutta köysi vain kiristyy.
-Näetkö heidät jo? -En. Mutta heistä ei...
Heistä ei voi erehtyä. Noita ja typerys ovat ikonisia.
Miten noidan ja typeryksen on tarkoitus nähdä hänet? Tarkoitan...
Kumpikohan minä olen?
Ette näytä näkemiltäni noidilta ja typeryksiltä.
Älä. Se on lumottu, joten tuo vain pahentaa asiaa.
Mikä näiden ansojen tarkoitus oikein on? Niitä on kaikkialla!
Jotkut eläimet voivat puhua, joten se on pulma.
Kukaan ei halua syödä niin fiksua kuin sinua.
Joten jokainen, joka osaa vastata arvoitukseen, vapautetaan.
Joten: "Mikä rikotaan puhumalla?"
Minulla ei ole aavistustakaan.
Hiljaisuus.
-Mistä tiesit vastauksen? -Minä luin sen.
Loistavaa! Kiitos, noita ja typerys. Heipä hei.
Hyvä on, mene. Toteuta nörttiunelmasi.
Me olemme kirjojen sisällä.
Muistatteko, miten joku seurasi meitä Filloryyn?
Seuraatko sinä meitä? Se on ihan okei, jos seuraat.
Martin? Hän ei edes ole mukana tässä kirjan osassa.
Toinen luku: Kaikin mokomin, aseta tehtävä traumatisoidun pojan varaan.
En vieläkään ymmärrä, miksi seurasitte sisartani.
-Miksi sinä seuraat sisartasi? -Koska et enää päässyt Filloryyn?
Martin, luulet kai, että se on sinun syytäsi, mutta se ei ole.
Haluat olla täällä, koska et ole turvassa kotona. Haluamme auttaa.
-Mitä tarkoitat? -Plover on nyt voimakas taikuri.
-Ehkä voimakkain. -Etsimme asetta häntä vastaan.
Se on täkäläinen veitsi nimeltä Leo.
-Oletko kuullut siitä? -En. Mutta tiedän, keneltä kysyä.
Ei. En ole ikinä kuullutkaan siitä.
Mutta sinä pystyt varmasti tekemään sellaisen. Maineesi huomioon ottaen.
-Mutta jos se on liian vaikeaa... -Mikä veitsessä muka on?
-No, tämä... -Sen pitää tappaa mestaritaikuri.
Hän ei ole enää edes ihminen.
Kuusi sormea. Pimeitä loitsuja, joita ei ole ennen nähty.
Poika, hae kuukivet.
Sellaisen olennon voi tappaa vain kuukivistä tehdyllä veitsellä.
-Minulla on ainoat kaksi Filloryssa. -Noilla ei voi tehdä edes neulaa.
Ne eivät ole vain kiviä. Ne ovat eläviä.
-Voin saada ne lisääntymään. -Miksi et sitten ole tehnyt niin?
Se on kallista, ja niiden hoitaminen vie aikaa. Vuosia.
Eikä minua usein pyydetä takomaan murha-asetta mestaritaikuria vastaan.
Mutta te olettekin Maasta, jossa pidetään murhaamisesta, eikö niin?
-Kyllä, me olemme Maasta. -Hyvä.
-Sitten tiedätte, mitä haluan. -Aivan, ja me suostumme.
Mitä me tarkalleen ottaen lupasimme veitsentekijälle eilen?
-Hän tiesi, että olemme Maasta. -Filloryn hallitsijat ovat Maasta.
-Joten hän pitää meitä... -Hallitsijoina. Hän haluaa hoviin.
Mutta se vie häneltä vuosia. Miten...?
Hittolainen.
Voi hyvä luoja. Jules, se on Emberin temppeli.
Se oli yhtä kaunis kuin kirjoissa.
Siellä pystyi tuntemaan, että jumalat olivat todellisia.
Mutta Filloryssa taikuuden mukana tulee vaara.
Hän on tulossa! Valvojatar!
Odota, Martin. Martin!
Oho. Voi paska.
Kolmas luku: Valvojatar, tai toinen, toinen identiteetti.
Siinä kohtaamme kirjojen lempipahikseni-
-joka paljastuukin täydeksi vastakohdaksi.
-Quentin? -Tunnetko sinä Valvojattaren?
Voi luoja, tunnen. Tietenkin. Minun olisi pitänyt tajuta se.
Tässä on ystäväni Julia. Julia, tässä on Jane Chatwin, aikuisena.
Ette saisi olla täällä vielä. Ette ole vielä syntyneetkään.
-Me tiedämme aikaluupeistasi. -Kuten teidän pitäisikin jo tietää.
-Aivan. Niitä on ollut jo 39. -Ja sinä olet vapaaehtoinen tomaatti.
-Anteeksi mikä? -Kun korjaa puutarhan satoa...
...joskus yksittäinen köynnös tulee aina takaisin, se on vapaaehtoinen.
Siksi sinä, Quentin, ilmestyt aina uudelleen.
Hyvä on sitten. Selvä.
Minä olen tomaatti.
-Ja tämä on viimeinen kerta. -Miksi tämä on viimeinen?
No, koska tällä kertaa sinä kuolet.
Vai niin.
-Kuolenko urheasti? -Erittäin urheasti.
Jos selviät, rakennuta kunniakseni kunnon temppeli.
Graniittipatsas, hyvä yhdennäköisyys, äläkä unohda leukaa.
-Panen sen listani kärkeen. -Saanko kysyä jotain?
-Miksi olet Valvojatar? Hän on paha. -Olenko?
Pelästytit kaikki pahanpäiväisesti.
Kun olin pieni, Valvojatar innoitti oppimaan taikuutta häntä vastaan.
Minusta tuli lopulta hieman häntäkin vahvempi.
-Tuo sattuu aivoihini. -Se ei ilmeisesti ollut tarpeeksi.
Opin tällaisia hauskoja asioita.
Mitä sinä teit?
En halunnut hänen kuulevan.
Ystäväsi muistissa on paikkaus. Se on aika karkea.
-Se on kai luonnonnoidan tekemä. -Voitko poistaa sen?
En, se on siellä syystä.
Se peittää jotain hiljattain tapahtunutta. Jotain traagista.
Se on korvattu jollain kauniilla, mutta valheellisella.
Minun lapseni. Kutsuitte minut vapauttamaan teidät taakoistanne.
Niin tapahtukoon.
Julia.
Minulla on sinulle tehtävä.
Jos yhä välität hänestä... Suojele häntä.
-En pystynyt suojelemaan sinua. -Se ei ollut sinun tehtäväsi.
Kas niin.
-Anteeksi, mistä te puhuitte? -Voitko siirtää meidät nykyaikaamme?
Hyvästi, Quentin. Hyvää matkaa.
-Neljäs luku: Kaikki on nyt syvältä. -Jestas...
Tervetuloa Filloryyn vuonna 2016.
-Kuin olisi jääkylmässä sumussa. -Niin.
"Lumosin tämän löytämään teidät. Toivottavasti ette ole kuolleet."
"Margo kun on sellainen ämmä. Seuratkaa karttaa luoksemme. El."
Tule.
Tervetuloa Pedon Filloryyn.
Näin tapahtuu maailmalle, jota hallitsee pahin saalistaja.
Hirviö, joka tuhoaa lapsuuden.
Kippis, B.
Heti kun näin heidät, muistin-
-että me makasimme yhdessä ja vihaamme toisiamme juuri nyt.
Ja se on pääosin minun syytäni.
On todella kiva nähdä sinua taas, Q.
-Mutta tuo noita yritti tappaa sinut. -Me saimme asian sovittua.
-En olisi täällä ilman häntä. -Teidän ei tarvitse pitää minusta.
Älä sitä murehdi, emme pidäkään.
Tiedätkö, missä Peto pitää Victoriaa?
Luultavasti vankityrmässä, joka on Olemattomassa linnassa.
Typerin ikinä kuulemani nimi.
Sinä joit äsken shotteja Bristly-nimisen bulldogin kanssa.
Se on tavallaan fosforomantiaa. Alice, osaat selittää sen paremmin.
Miten kaukana se veitsentekijä on? Näitä kenkiä ei paikattu retkeilyyn.
-Se on täällä, luulisin. -Taas yksi...
-Mikä? -Niitä on kaikkialla.
-Hautakiviä ja nimettömiä hautoja... -Voi ei.
Toivoimme, että Martin olisi siellä ja voisimme pelastaa hänet-
-mutta me myöhästyimme. Emme pystyneet pelastamaan häntä.
-Kaikki Chatwinit ovat kuolleet. -Vau.
Lapsuuden fantasiasi on iso ja maaginen keskitysleiri.
Viides luku: Varo, mistä käyt kauppaa.
Veitsentekijän talo oli lähes sama vuonna 2016-
-mutta nyt siellä oli muukalainen.
Minä muistan teidät. Aika on kohdellut teitä kahta hyvin.
Olin kahdeksanvuotias. Isäni oppipoika.
-Onko hän täällä? -Hän on talon takana. Mullan alla.
Hän alkoi hieman hermostua, kun teitä ei kuulunut takaisin.
Leo-veitsi. Kuten luvattua.
On maksun aika. Kuten luvattua.
Chatwinit ovat kuolleet, hallitsijoita ei ole.
-Ainoat Maan ihmiset täällä nyt... -Voi hyvä luoja.
-Minusta tulee kuninkaallinen. -Niin, meistä tulee seuraava aalto.
Hän haluaa, että meistä tulee kuninkaallisia avioliiton kautta.
-Haluaako hän naida jonkun meistä? -Ei, luojan kiitos.
Hän haluaa yhden meistä naivan tuon tytön, tyttärensä.
Minä voin uhrautua yhteisen hyvän vuoksi.
-Miksi se olisit sinä? -Sitä ei voi itse valita.
Tämä veitsi vuodattaa vain yhtä asiaa.
Filloryn kuninkaan puhdasta kuninkaallista verta.
Täytyy myöntää, että olin täysin varma, että minä olisin se kuningas.
-Vai niin. -Aivan, eikö olekin järkyttävää?
Kysytte ehkä, miksi muukalaisten pitää hallita Fillorya.
Siihen on varmasti erittäin hyvä syy-
-eikä kenelläkään ole aavistusta, mikä se on.
Ember ja Umber päättivät niin, eivätkä he selittele ideoitaan...
Luulisi, että ne olisivat kentaureja.
Minä olisin valinnut kentaurit, mutta ei.
Mitä tässä tarkalleen ottaen pitäisi...
-Ei jumalauta. -Minä olen siis kuningas.
-Kaipa se olisi pitänyt aavistaa. -Teidän majesteettinne.
Nyt hänestä tulee entistä sietämättömämpi.
Kuudes luku: Miten valmistautua häihin Filloryssa.
-Tuli mutka matkaan. -Suurempi kuin ventovieraan naiminen?
Avioliitto on täällä ilmeisesti erilainen. Hyvin erilainen.
-Mutta kuningas voi kumota sen. -Ei. Ei koskaan.
Kun menet naimisiin, et voi olla kenenkään muun kanssa.
-Kirjaimellisesti, enää koskaan. -Täällä.
Mutta kun menen takaisin, voin...
En voi koskaan lähteä Fillorysta. Voi luoja.
-El, sinun ei tarvitse tehdä tätä. -Ei, älä.
Minä teen tämän. Margo.
Minä olen onneton. Minun elämäni ei toimi.
Mikään ei ole korjannut sitä. Ei huumeet, seksi, ruoka, viina.
Ei edes taikuus. Mutta ehkä se kaikki johti tähän.
Nyt minulla on syy, joka lopulta tekee elämäni sellaiseksi-
-etten ajattele vain itseäni ja tunteitani, vaan jotain...
-Suurempaa. -Kuinka viisas sinä oletkaan.
Kuningatar Margo, Tuhoaja.
Saanko silti vihata, että sinä menet naimisiin? Voi paska.
-Olet ainoa ihminen, jota siedän. -Tiedätkö, mitä se tarkoittaa?
-Sinun on oltava minun bestmanini. -Voi luoja.
-Tämä kestää ikuisuuden. -Penny.
-Eliot. -Fen.
Mukava tutustua. Menetkö naimisiin kanssani?
Seitsemäs luku: Häät ovat niin tylsiä, että Penny siirtyi tyrmään.
Hyvä on, missä sinä olet?
Missä tämä paikka on?
Veitsi on teidän.
-Mitä nyt? -Se on kuuma.
Ehkä se on vain kuninkaan käytettäväksi. Voihan hitto!
Appi, miksi tämä veitsi on tulikuuma?
Vain mestaritaikuri voi käsitellä sitä. Eikö kukaan teistä ole mestari?
Löysin sen linnan, voimme... Kappas vain, hienoa. Helvetti!
-Vihaan tätä paikkaa! -8. luku: Varo, mistä käyt kauppaa.
Siihen täytyy olla jokin taika.
Emme voi taikoa sitä luulemaan meitä vahvoiksi. Meidän pitää olla vahvoja.
Emme kaipaa päivänselvyyksiä...
-...vaan ideoita. -Me tarvitsemme jumalan voimia.
Niin, tai jumalien. Emberin ja Umberin.
Heitä ei ole näkynyt vuosikymmeniin, joten onnea vain.
Tämä idea on vähemmän tyhmä. Etsitään taikuri, joka tuntee Pedon.
-Se tyttö Pedon tyrmästä. -Tuohan on melkein hyvä idea.
-Olen samaa mieltä Pennyn kanssa. -Eliot?
Pienen präntin mukaan, jota ei tosin ole kirjoitettu mihinkään-
-minun pitäisi hedelmöittää neitsyt maalaistyttö. Juuri tällä sekunnilla.
Kaikkea hyvää teille kaikille. Ei kestä kiittää. Rouva minä?
Jos kuolen sillä aikaa, kun hän panee, vainoan häntä ikuisesti.
-Ei voi olla totta. -Olematon linna on näkymätön.
Totta puhuen linna rakennettiin näkymättömäksi budjettisyistä.
Kuninkaalliset olivat käyttäneet sen, kun linna oli vielä rakentamatta.
He tuumivat, että huonompi laatu kelpaa, jos sitä ei näe.
-Juoskaa, minä vien heidän huomionsa. -Älä ole typerä. He ovat miehiä.
Minun sisareni! Pyydän, auttakaa!
Hän vain pyörtyi. Voitteko jotenkin auttaa?
Hei, hei.
-Oletteko kunnossa, neiti? -Missä minä olen?
Victoria? Ei hätää, tulimme vapauttamaan sinut.
Tulimme vapauttamaan sinut.
-Kahleet. Minä en voi... -Ne estävät sinua matkaamasta.
-Avaamme ne. Voitko kävellä? -Naapurisellissä on joku toinen.
Ember? Meillä on asiaa.
Olemme siis täällä temppelissä toivoen parasta kaikesta huolimatta.
Yhdeksäs luku: Emberin lahja.
Tapana on kumartaa, Maan lapset.
-Toitteko minulle pieniä kakkuja? -Emme.
Emme tienneet, että niin olisi pitänyt tehdä.
Olen todella kyllästynyt syömään hiiriä.
Mutta ei se mitään.
Ja te olette...?
Olemme Quentin Coldwater ja Julia Wicker.
Hyvät hyssykät. Te olette yleensä kuolleita tässä vaiheessa.
Hän tappaa teidät, ja minä jään tänne piileskelemään kuin eläin-
-kauheassa, kuivassa ja kakkuvajaassa Loriassa, mutta...
Te olette täällä.
Mitä tapahtui? Miksi olette täällä?
-Hän houkutteli minut ansaan. -Petoko?
Niin kuin te häntä kutsutte, kyllä.
Hän nappasi minut ja rakkaan edesmenneen Umberini.
-Onko Umber kuollut? -Se on suorastaan säädytöntä.
Anteeksi, ei pahalla, mutta miten taikuri voi yllättää teidät?
Filloryn taikuus ei kuulu kenellekään. Ei edes jumalalle.
Tarpeeksi päättäväinen taikuri-
-voi valjastaa sen voimat ja tehdä haggista kenestä tahansa meistä.
Joten nyt minä vain odotan, että hänet surmataan.
Olen helvetin tylsistynyt, Maan lapset.
-Olen nainut jo joka nymfiä täällä. -No, me tulimme auttamaan.
-Mutta sinä et ole nymfi. -En, minä olen...
-Mikä helvetti sinua vaivaa? -Anteeksi kuinka?
Mitä teet täällä? Annatko Pedon vain tallata Filloryn paskaksi?
-En kai haluaisi olla täällä. -Sinä olet mariseva nynny!
-Q, älä loukkaa häntä. -Ei, välittääkö hän vai ei?
Olet oikeassa. Yritin vuosia olla häntä ovelampi.
Se on suurin epäonnistumiseni ja häpeäni.
Nyt hän on varautunut kaikkeen, mitä minä teen.
Minä en pysty kukistamaan häntä. En suoraan.
Minä teen sen. Olen vapaaehtoinen. Minä tapan Pedon.
Rakastan Fillorya. En tiedä miksi, mutta minun on tarkoitus olla täällä.
-Minä taistelen sen puolesta. -Oletko odottamamme sankari?
Minä haluan olla. Olen valmis siihen.
-Teen kaiken, mitä se vaatii. -Sinä rakastat Fillorya.
Etkä koskaan lakannut rakastamasta. Julia lakkasi.
-Ehkä collegessa, mutta nyt... -Kuten näet, hän lakkasi.
Mutta sinä et koskaan lakannut.
Vain parhaat ja puhtaimmat voivat kohdata Pedon.
Ja se olet sinä.
Juttu on niin, etten voi koskea veitseen, jolla Pedon voi tappaa.
Tarvitset minun voimiani. Minä siirrän sinuun elinvoimani.
Olen antanut sinulle suurimman lahjani, voimakkuuteni siemenen.
Kun olet valmis kohtaamaan Pedon, juo sitä.
Onko tuossa hänen siemennestettään?
-Kiitos. -Kiitos sinulle.
Ja sinulle, Maan tytär.
Sinun mieltäsi painaa jokin. Verho.
-Mitä? -Se on karkeasti tehty.
-Ember, ei. -Minä poistan sen.
-Poistat minkä? -Ember, älä. Voi luoja, Jules.
-Ei kestä kiittää. Kaikkea hyvää. -Voi hyvä luoja.
Kymmenes luku: Avuton
-Jules... -Älä, ole kiltti.
-Ole kiltti äläkä koske minuun! -Hei, hei, hei.
Rauhoitu nyt, Jules. Mitä tapahtui? Kerro minulle.
-Ole kiltti ja ota minun muistoni. -En tiedä miten.
Sitten meidän... Sitten meidän pitää mennä.
Julia kertoisi vasta kun olisi valmis, eli ei ehkä koskaan.
-Tässä. -Kiitos.
Koska vain.
Totta puhuen aloin kyllästyä sinun ääneesi päässäni.
Ja minä halusin todella kovasti auttaa sinua.
-Olen pahoillani, minä... -Älä ole.
-Sinä löysit minut. -Onko siihen jokin temppu?
-Miten sinä otat ihmisiä mukaasi? -Kuka tahansa meistä pystyy siihen.
Mitä? Pystyn vaivoin itse matkaamaan.
Se on loitsu.
-Oikeasti? -Miten tyrmässä kävi?
Se oli suurmenestys. Saimme kaksi yhden hinnalla.
-Anteeksi kuinka? -Katsotaan, onko hän herännyt.
Voi hyvä luoja. Hän on Christopher Plover.
-Mitä? -Olimme väärässä kaikesta.
-Plover ei ole Peto. -En.
Martin Chatwin on.
Minä rakastin Martinia.
Mutta hänen sisällään on jotain mustaa, jota minä en nähnyt.
-Katsokaa merkkejä kasvoilla. -Vanhenemisen estotaikuutta.
Joten hän voi aloittaa joka päivä uudelleen.
-Niin, voi sinua raukkaa. -Meidän pitää löytää Martin.
Miksi? Ette pysty pysäyttämään häntä.
Kerro meille kaikki, tai minä syötän sinut hänelle.
Kun hän oli vielä lapsi, hän ei enää päässyt Filloryyn.
Kun hän kerran pääsi sinne, hän päätti löytää keinon jäädä.
Hän oli kuullut Alkulähteestä.
Se on Filloryn vanhin paikka.
-Mikä se on? -Kaiken taikuuden lähde.
Se ei ole vain Emberiä ja Umberia vahvempi, vaan se loi heidät.
Fillory toimii sen voimalla.
Martin menee joka ilta juomaan siitä.
Hän kuluttaa sitä hieman lisää joka kerta.
Alkulähteen taikuus on niin voimakasta-
-että se tappoi kaiken ihmisyyden hänessä.
Nyt jäljellä on enää Peto.
Hän käy Alkulähteellä joka ilta, mutta sitä ei ole missään kartassa.
-Voisin kai alkaa kysellä. -Ehkä paikannusloitsu auttaisi?
Tai sitten voitte kysyä minulta.
Hän ei koskaan pystynyt piilottamaan mieltään minulta.
-Välillämme on yhteys. -Sanon, että testaamme veistä häneen.
-Tule nyt, Josh, meidän pitää mennä. -Ota takkisi.
Josh ja Victoria häipyivät. Paskat heistä, mutta ei heitä voi syyttää.
Kirjoitin tätä ylös, koska tiesin olevani tämän tarinan sankari.
Se tuntui siltä hetkeltä, johon koko elämäni oli johtanut.
Kaikki lukeminen, haaveilu-
-yksinäisyys ja taikuus. Se kaikki.
Ja sitten tämä tarina oikeasti tapahtui.
Ja minä aloin ymmärtää totuuden.
Se on niin mitätöntä. Seurustelumme ja välirikkomme. Onko sillä väliä?
Minä tein virheen.
-Et halua kuulla, mutta olet rakas. -Olet oikeassa, en haluakaan.
Mutta en aio mennä sinne vihaisena sinulle.
Minä tuen sinua, Quentin, me kaikki tuemme.
Tiedätkö, koko elämäni...
Siitä asti, kun luin Fillory-kirjoja, olen odottanut, että jumalolento-
-tulisi ja sanoisi: "Quentin Coldwater, sinä olet valittu."
Jokainen kirja ja elokuva...
Jokaisessa on aina yksi erityinen tyyppi, valittu.
Oikeassa elämässä jokaista valittua kohti on miljardi ei-valittua.
-Aniharva meistä on valittu. -Ember sanoi...
Ember taitaa olla hieman ulkona kuvioista.
Sinä olet parempi taikuri. Ja parempi ihminen.
Jos hän tapaisi sinut, hän tuskin olisi niin varma minusta.
Sinä olet se, jonka he sanovat aina ilmestyvän. Se olet sinä.
Minä haluan olla se valittu, minä todella haluan. Minä vain...
Aikuinen ja taikuutta ymmärtävä minä-
-suorastaan huutaa, että se olet sinä.
Joka kerta kun Jane käynnisti luupin uudelleen, hän muutti jotain.
Entä jos minä muutan jotain? Entä jos annan veitsen sinulle?
Et ole niin hyvä kuin toivoin, Quentin Coldwater.
Mutta olet parempi kuin luulet.
Alice? Onko kaikki kunnossa?
Anna mennä, muru. Kuvittele, että haluat vain vaientaa deittisi.
-Kulautitko koko pullon? -Alice...
Q, voimmeko jutella?
-Jules, puhu minulle. -Minä ja ystäväni teimme jotain.
Luulimme, että hän johdatti meitä luokseen. Me kutsuimme häntä.
Minä oikeasti uskoin, että meidän Ladymme valitsi minut.
Lopettakaa, kaverit.
Julia, sinä typerä pikku noita. Tehtyä ei saa tekemättömäksi.
Liiku, Richard.
-Pysäyttäkää hänet! -Mikään ei tehoa!
-Richard. -Voi luoja.
Olen vienyt kaikki taikanne, joten ei kannata edes yrittää.
Kiitos, että avasitte oven.
Voitte puhutella minua Reynard-ketuksi.
Olen uskovien, puhdassydämisten ja todella typerien huijaaja.
-Richard... -Ei, ei, ei!
-Kady. -Pakene, Julia.
Kady, se oli minun erakkoni, joka paransi sinun sydämesi.
Ja nyt minä aion maistaa sitä.
-Älä koske häneen! -Kun puhut minulle...
-...käännä pois katseesi. -Sanoin, että älä koske häneen.
Hyvä on. Otan ensin sinut.
Apua! Mene, Kady!
Minä valitsin sinut, Julia. Siitä hetkestä asti, kun rukoilit.
-Tunsin ruumiisi. Nostin sen käsiini. -Ei.
Voin antaa sinulle elämäsi suurimman nautinnon.
-Minä voin tehdä sinusta... -Ei!
Tarvitsen apuasi. Jotain on tapahtunut.
-Herran tähden. -Kiitos, että tulit.
Ei hätää, minä sain sinut.
-Se olento, missä se on nyt? -Poissa.
Hän sai haluamansa. En tiennyt, kenelle muulle soittaisin.
-Teit oikein. Autan siivoamaan tämän. -Tarvitsen toisenkin palveluksen.
Tiedän, että se maksaa, mutta en välitä.
-Julia, minä haluan auttaa. -Se, mitä Brakebills teki sinulle...
Sinun pitää tehdä minun muistilleni sama. Ole kiltti.
-Jules... -Tiedän. Mitä hittoa me ajattelimme?
Sinä yritit tehdä hyvää, ja sinua huijattiin. Se ei ole sinun syytäsi.
-Jules, sinä pelastit Kadyn. -Niin, mutta entä kaikki muut?
Tiedätkö, mitä minä...
Hei.
Minä autan sinua.
-Mitä se sitten tarkoittaakin. -Sitä, että etsit ja tapat hänet.
En usko sen olevan helppoa, tai edes mahdollista.
No, mahdoton on erikoisalaamme.
Kaiken taikuuden Alkulähde? Se on rekkakuskien paskahuussi.
Hän tulee tänne pian. Mennään.
-Mitä helvettiä? -Se on Ploverin kirjoitushuone.
Kaikki se voima, eikä hän saa mielestään sitä, missä se tapahtui.
Fillory tarvitsee lääkkeitä paljon enemmän kuin taikuutta.
-Missä se varsinainen Alkulähde on? -Martin parka.
Hyvä on, joten...
Quentin, onko jo tämän aika?
Hei, Martin. Me tiedämme, että se olet sinä.
No, pääsit varsin pitkälle tällä kerralla.
-Mutta tähän se päättyy, Quentin. -Olet yhä siellä. Katso tätä kaikkea.
Sinä tunnet ja kärsit yhä, kuten pitääkin kokemasi jälkeen.
Keskinkertaiset ovat aina niin sentimentaalisia.
On tosin sanottava-
-että useimmat eivät kävelisi varmaan kuolemaan 40 kertaa peräkkäin.
Sinä et ole luovuttaja.
-Selvä, hoidetaan tämä alta pois. -Odota!
Minulla on tarjous. Jane antoi minulle viestin. Se on lahja sinulle.
Hän sanoi, että haluaisit sen. Että sinä ymmärtäisit.
Sinun typerät korttisi.
Viivyttelytaktiikkasi ovat aina yhtä säälittäviä.
Pane ensi kerralla taskuusi jotain hyödyllistä.
-Tosiaan, ensi kertaa ei tulekaan. -Voi paska.
Olet vahvempi kuin ennen. Etkö osaa taikoa, kun vuodat verta?
Voi herran tähden, lapset.
Quentin Coldwater.
Odota.
Minä tarvitsen apuasi. Jotain on tapahtunut.
Jotain tapahtuu edelleen.
Sinäkin olet näköjään vahvempi kuin ennen. Niin paljon yllätyksiä.
Joten, mitä sinä oikein haluat?
-Jules... -Sinä tapoit Umberin.
Ja sinä sait Emberin ansaan. Tiedät, miten jumalia käsitellään.
Tiedät, miten heidät kukistetaan.
-Julia, ei... -Haluan tehdä sopimuksen.
Tehdään niin.
Ei!
Suomennos: Tommi Lupunen www.sdimedia.com